Abebe Bikila
Na startu ho nikdo nebral vážně, neměl žádné úspěchy. Že byl bos, to nikoho příliš nevzrušovalo, i když byl jediný. Prostě přišli závodit černoši z Afriky. Ovšem když vyhrál a navíc ještě ve fantastickém čase, to bylo opravdu něco. Na chodidlech neměl puchýře, protože bos i trénoval...
Stejně jako je u nás doma velkou sportovní legendou Emil Zátopek, tak pro Afriku a především pro Etiopii takovým velkým sportovním jménem je právě Abebe Bikila (7.8.1932 - 25.10.1973) první sportovec, kterému se v historii podařilo obhájit maratónské vítězství na olympijských hrách. Než Abebe Bikila poprvé zvítězil v maratonu na OH v Římě v roce 1960, bylo jeho jméno ve světě sportu naprosto neznámé. A nakonec i chvíle, kdy v první polovině závodu Bikila odhodil svoje maratónky, dávala tušit spíš porážku než konečné vítězství. Bosonohý osmadvacetiletý běžec na OH vyhrál ve svém teprve třetím maratónu v životě. Narodil se 7. srpna 1932, jako mladíkovi se mu splnilo přání, aby se v Etiopii stal členem císařské gardy, kde si ho později všiml švédský trenér a bývalý atlet Onie Niskanen. Pod jeho vedením zvítězil Abebe Bikila na OH v Římě a svoje vítězství dokázal zopakovat ještě o čtyři rokypozději v japonském Tokiu. Měsíc před druhou olympiádou ležel Abebe Bikila v nemocnice po operaci akutního zánětu slepého střeva. Už po deseti dnech ale začíná trénovat a v Tokiu má v cíli výsledný čas dokonce o tři minuty lepší než na olympiádě před čtyřmi lety. Potřetí v Mexiku zklamala Bikilu zraněná noha , zlomená nártní kůstka - maratón vzdal až po sedmnácti kilometrech... 20. března 1969 večer havaroval Bikila na mokré vozovce a jeho tělo našli až nad ránem příští den pastevci. Tragédií Abebe Bikily žila v tu chvíli celá světová atletika, celý černý kontinent... Na olympiádu do Mnichova přijel Abebe Bikila už jen jako čestný host...
Příběh Abebe Bikily - jeho jméno v překladu znamenalo květ - to je i po sedmadvaceti letch, které dnes uplynou od smrti afrického běžce, stále velký příběh vytrvalosti, odvahy a nezlomné vůle. Zůstal skromným, nehrál si na velkého šampióna, nevzdal se ani proti nepřízni osudu. Primadonu poznáte na první pohled, ale Bikila byl slušný a dobrý člověk. Kromě své rodné řeči např. až do konce života žádným jiným jazykem nehovořil... Vážil jsem siho, protože si nikdy na nic nehrál (maratónský běžec MUDr. Pavel Kantorek) A jak na Abebe Bikilu vzpomíná jeden z těch, kteří byli tenkrát v pražské sportovní redakci " přímo u toho" - sportovní redaktor Vladimír Vácha?