Patricie Polanská: Vláda, program a kontakt s realitou
Vláda představila programové prohlášení, opozice, přesněji sociální demokracie ho strhala. Potud vše v pořádku. Nedalo se vážně čekat, že by sociální demokracie podpořila škrty finanční i ty lidské; i když šetřit bez propouštění na straně státních zaměstnanců asi tak úplně nelze.
A škrty státních výdajů dopadnou na mnohé lidi, samozřejmě i na ty, které by výměnou za jejich hlasy sociální demokracie ráda stulila pod svá sociálně přívětivější křídla.
Naštěstí - nebo naneštěstí, podle toho, z jakého konce ideologického spektra se na to kdo dívá - má vládní koalice v Poslanecké sněmovně výraznou většinu. A i když se dají v budoucnu uvnitř ní čekat mnohé výstřelky, přes všechna nebývale podrobná ustanovení vládního prohlášení a koaliční smlouvy, tak určitě nezačnou tím, že by vládní poslanci kabinetu neodsouhlasili programový dokument.
Bohuslav Sobotka, úřadující předseda ČSSD, použil při příležitosti cupování vládního programového prohlášení pozoruhodný argument: Prý jeho text není realistický, není v kontaktu s aktuální rozpočtovou situací. Těžko říct, jak jinak být v kontaktu s aktuální rozpočtovou situací rekordních schodků státních i veřejných financí, než tak, že vláda se promění ve sbor těch největších skrblíků.
Pravda je, že podle některých názorů si kabinet v čele s Petrem Nečasem s pouhými rozpočtovými škrty nevystačí a v druhé vlně bude muset dojít ke zvýšení některých daní. A o tom vláda zatím moc nemluví a v programovém prohlášení se o tom mnoho zmínek také nenajde. Bude zajímavé sledovat, jak se pak k takovým vládním krokům postaví v Lidovém domě. Protože tam se pro změnu tváří, že stačí zvednout daně, hlavně pro ty nejvíce vydělávající, a státní finance budou zázračně v pořádku.
Nečasovu kabinetu prý nejde o udržení sociální soudržnosti, ale o nárůst společenské nespravedlnosti, říká také Bohuslav Sobotka. No to by musel být Petr Nečas pěkný blázen; nějaké nepokoje z toho, že by lidé začali úsporné zásahy cítit jako výrazně sociálně nespravedlivé si nemůže vědomě přát žádná vláda.
Ale budiž, zatím ordinované plošné škrty ještě nemusí znamenat, že dosáhnou tam, kde se opravdu plýtvá. Asi nejvýraznějším konkrétním plánem, jak to změnit, je zatím pokus ministra dopravy Víta Bárty donutit stavební firmy, aby snížily ceny za stavby dálnic a silnic. A i ten vzbuzuje jisté rozpaky. Mimo jiné proto, že zatím vůbec neřeší černé puntíky na straně zadavatele - jak to, že tak dlouho bylo možné prošustrovávat peníze státu v podivných, drahých, nekonečně dlouho a salámovou metodou stavěných zakázkách státu na dopravní infrastrukturu? A netýká se to jen dálnic a silnic. A co se tedy pod novým ministrem změní v tomto ohledu?
Ale zpět k sociální demokracii. Ta jde do komunálních senátních voleb s prozatímním vedením a otřesena po volebním vítězství, které vedlo přímo do opozičních lavic. Soudě podle dikce posledních výroků Bohuslava Sobotky, duch a způsob politiky a la Jiří Paroubek z hlav čelných představitelů ČSSD tak úplně nevymizel. Tak uvidíme, jak se siláckými výroky uspěje tentokrát. Uvidíme, jaký je sociálně demokratický kontakt s realitou.
Autorka je hlavní editorka ČRo Rádia Česko